נו כבר, לוסי. - אבל אני לא אוהבת את זה!
אני יודעת שהן מגרדות, אבל אנחנו לא רוצות שיהיו לך כוויות קור, נכון?
"וולקל טי.אקס-88". חותכים את השלג כמו חמאה.
הבסיס עם ליבת העץ? מעץ מילה. ברצינות. תשדרג, אח קטן.
אז הוא לא רצה לבוא, אה? - את יודעת, אי אפשר היה לגרור אותו מזה.
העבודה הדוחה הזאת היא האישה האחרת שלו.
אוקיי, כולם. ביחד. תתקבצו. זה הזמן לצילום של משפחת קינקנון.
צ'יז! - צ'יז!
היא הולכת להיראות נהדר, חבר'ה. היא תיכנס לאלבום התמונות.
כדאי שתשאירי את הכפפה שלך על היד, מתוקה.
אוקיי, סבתא.
- וייל -
הלו? - מטיף, קרה משהו נורא.
משהו נורא. אתה צריך לראות בעצמך.
מר קינקנון, זה אמצע הלילה. מה קרה? - רק בוא. עכשיו.
מר קינקנון? מר קינקנון, אתה בפנים?
אלוהים, מה עשית?
אני ערכתי ניסוי. צר לי לדווח שהתוצאות לא טובות.
מה עשית?!
שיקרו לנו.
במשך כל הזמן. שקרים.
אודין, אתה חווית אובדן נורא.
כל המשפחה שלך איננה.
תן לאלוהים לעזור לך. - כן, יופי.
אתה ואלוהים יכולים לעזור לי עם שאלה. משהו שמציק לי כל הלילה.
מה מהם זה הבת שלי, ומה הפרה?
בדיוק. אין הבדל.
זה רק בשר! בדקתי. אין שום דבר אחר.
אין רוח. אין נשמה.
אין שום דבר. - אודין...
אתה צריך להגיד לאנשים.
אתה צריך לעמוד בכנסייה הזאת ואתה צריך...
אתה צריך להוקיע אותו.
אתה צריך לצעוק. אתה צריך לצרוח. אתה צריך להפיץ את הידיעה.
אוקיי, מטיף? אתה צריך להוקיע אותו! - מספיק.
ג'ון קאסטר!
בוא.
תוקיע אותו!
תעצור שם, מטיף. אמרנו לך לעצור!
הוא שבר לי את הזרוע!
איזה יופי. נראה שחזרנו להתחלה.
טוב, תגידו לנו הכל. מה הוא אמר? מה קרה?
הוא יצא משום מקום. לקח את המחבט של נורם.
דאג הצליח לירות כמה פעמים, אבל הבחור הזה מהיר.
לא, לא, לא, אני מתכוון, מה קרה?
מה הוא אמר? - הוא לא אמר שום דבר.
הוא רק כיסח לנו את הצורה.
איפה כלי הנשק שלכם, לעזאזל?
נו כבר, אלוהים.
תביא אותו בחזרה.
אני לא אשתמש בזה שוב לעולם, אוקיי? אני מבטיח.
כל מה שאתה צריך לעשות זה להביא אותו...
בוא כבר! יופי!
יופי, בוא!
זהו זה. אני מחזיק אותך. אני מחזיק אותך.
מטיף.
חזרת.
זה... זה באמת אתה?
או שזה איזה טריק?
הם עושים דברים כאלה.
מנסים להטעות אותך.
אוקיי, בוא תשב. בוא תשב.
אתה רוצה מים? - כן. אני די צמא.
תחזיק מעמד. תישאר כאן.
אבא שלך ממש דאג לך. - חכה.
אנחנו יכולים לא להתקשר אליו עדיין?
אני פשוט ממש צמא.
אני כאן.
עוד? - שלוש כוסות זה בסדר.
אז מה קרה?
למה אתה מתכוון?
אני מתכוון... מה קרה?
איך יצאת משם?
אתה... קראת לי.
הדבר הזה בקול שלך קרא לי.
אז...
פשוט התחלתי לחפור למעלה.
אתה חפרת החוצה מהגיהינום עם הידיים שלך?
זה לא ממש רחוק.
איך זה שם?
צפוף.
אז יכולת לראות אנשים אחרים? - אפשר...?
אפשר שלא נדבר על זה? - כן, בסדר. נדבר על כל מה שאתה רוצה.
אבל קודם אנחנו צריכים להתקשר לאבא שלך.
טוב, תקשיבו.
בית האריזה יהיה שם.
שם ייעשו הקירור, החיתוך, והפירוק.
שטחי ההאכלה יהיו שם.
טוב, חשבתי על רעיון לסוג חדש של קפטריה.
היא תגיש כל מיני סוגים של אוכל, מכל מיני מקומות ומקורות.
כמו מתחם אוכל, אדוני?
מה לעזאזל זה מתחם אוכל? - אה, זה מין מקום שיש בו
כל מיני מסעדות ביחד. - נכון. מתחם אוכל!
מקס, טקס-מקס, אוריינטלי...
אתם תבחרו מדי יום ביומו. אבל...
לא יהיה סושי, צ'ימיצ'נגה או פיצה פאי, לא יהיה שום דבר,
לפני אתם שתעלו לגבעה הזאת, ותגררו את המטיף הזה מהכנסייה שלי!
בסדר, שריף. אנחנו נהיה כאן ונחכה לך.
הוא בדרך.
לפני שהוא יגיע הנה, רציתי רק להגיד...
אתה צדקת, יוג'ין.
אתה יודע, מה שקרה איתך ועם טרייסי לואוץ'...
אלוהים צריך לשפוט את זה. לא אני.
הכוח הזה שיש לי? ברור שזאת רמאות.
אנשים רוצים לבחור.
כן.
צדקת גם בקשר לזה.
גבר...
עשיתי בלגן אמיתי.
אה?
אמרו לי שיהיו השלכות.
והנה הן.
אני בטח צריך לתת אותו בחזרה.
לחבר'ה ההם מהמלונית, אתה מתכוון?
אני לא יכול להשתמש בו. אי אפשר לסמוך עליי איתו.
הממ.
את זה הבנתי, לפחות. - אתה יודע...
אני רוצה עוד קצת מים, למעשה.
אני פשוט ממש צמא.
אף פעם לא סיפרתי לך על האנשים מהמלונית.
אתה כן.
אני לא.
כן, אני מניח שלא סיפרת.
אה?
אתה לא באמת כאן. נכון, יוג'ין?
אתה כועס, מטיף?
זה בסדר.
אני יודע שנמצא פתרון.
הרבה מהם ננטשים. הם הופכים למשוטטים.
זה עצוב, למעשה, כי את יודעת, הם כלבים טובים.
נראה שקשה יותר ויותר למצוא אנשים שיאמצו אותם, את יודעת?
ואנחנו עושים כמיטב יכולתנו כדי להציל אותם.
לפעמים אני מאמץ בעצמי. אבל באמת שיש גבול למה שאני יכול לעשות.
היי, בחור.
היי. - קוראים לו ברוסקי.
אני אקח אותו.
אימא! - מה יש?
מיילס פה.
היי, רגע, חבר שלי. בוא נראה אם החלב הזה עדיין טוב, בסדר?
מה קורה? - אה, היי. רק עברתי כאן...
את יודעת, כדי לבדוק מה שלומך.
אני בסדר. - אוקיי.
אני יודע עד כמה הכנסייה הייתה חשובה לך. - מה עם הכנסייה?
מה, אתה לא יודעת?
הורסים אותה. - מה?
המטיף. הוא נתן אותה למר קינקנון. לפחות, הוא היה אמור לתת אותה.
הוא נתן אותה? - מסתבר ש...
שהיה להם הסכם על-פה. - אתה מתכוון להתערבות ההיא?
הסכם על-פה.
והוא לא סטנדרטי, אבל הוא מחייב.
כלומר, מר קינקנון אמר לי לבדוק את זה ו...
באמת יש תקנות עירוניות מהמאה ה-19, אז...
מה את מחפשת? - את נעלי ההתעמלות שלי.
הן ליד החלון. שטפתי אותן ושמתי אותן לייבוש.
אתה שטפת את נעלי ההתעמלות שלי?
את הולכת לכנסייה? - כן.
לא נראה לי שזה רעיון טוב. - אני אלך בכל מקרה.
תני לי להסיע אותך. - אני מסוגלת לנהוג במכונית, מיילס!
תיקח את הילדים לבית הספר בשבילי? - אין... אין בעיה.
אז החלב עדיין טוב?
הוא בסדר גמור.
זה באמת חילול הקודש. - הכנסייה הארורה הזאת היא שלי.
תתכופפו!
המטיף לא רק יודע להילחם, הוא יודע גם לירות!
לעזאזל!
תברחו! - קדימה! בואו נזוז!
תיכנס בו, ביל! כולו שלך!
מתחם אוכל, מתחם אוכל, מתחם אוכל!
מה לעזאזל אתם עושים?!
למה אתם בורחים? מה אתם, נחנחים?
תחזרו למעלה! אלו יריות אזהרה! הוא מטיף, אלוהים! הוא לא יפגע באף אחד.
איפה קלייב?
הנה הוא.
יש!
אתה... אתה בסדר, קלייב? - לא ממש.
המטיף הוריד לי את הזין בירייה.
אתם רואים?
ירייה מדהימה.
היא פשוט הורידה אותו.
זה בסדר. זה לא ממש כואב, אתם יודעים? לא ממש.
כן, אני מתאר לי שזה יכאב מאוד עוד מעט, אבל בינתיים, אני בסדר.
אלי הטוב.
כשמורידים לך את הזין בירייה... - מה לכל השדים קורה פה?
אני חושש שהמטיף שלנו יצא מדעתו סוף סוף. - מה?
הוא התקשר אליי. אמר שהבן שלי איתו. - הבן שלך? כלומר, זה עם ה...
מה? - אתה יודע, פרצוף התחת.
קרם הגנה וכריך. נראה שנהיה כאן הרבה זמן. אה, ו...
תזמיני אמבולנס בשביל קלייב. האנשים עוד ייבהלו בגללו.
תראו את הקטנצ'יק הזה. הוא פשוט נח לו שם כזה.
המטיף אמר משהו? יש לך מושג מה הוא רוצה?
תביאו לי את הסוכנים.
הסינים? מישהו יודע על מי לעזאזל הוא מדבר?
אני יודע על מי.
תיכנסו.
אנחנו לא יכולים. אתה זוכר?
תיכנסו.
"אם תפגוש ילדה קטנה והיא תסחרר את לבך...
תיזהר, בחור, כדאי שתלך לכיוון ההפוך, כי כל חייך עומדים להשתנות.
כדאי שתימלט..."
אני מעדיף את זה ככה. תשאיר את זה לאנשי המקצוע.
חוץ מזה, אני לא רוצה שיוג'ין יהיה בקו האש.
אני אומר לך,
בימים האחרונים...
אני ויוג'ין, היו לנו תקופות מאתגרות,
אבל בסיכומו של דבר, אני לא יודע מה הייתי עושה בלעדיו.
אתה תמצא את התשובה.
יש... חרדל? אה, אני רואה אותו. תודה, מיס אוטלאש.
איך המצב הגיע לזה?
בלי קשר למצבו הנפשי של קאסטר. לתפוס אדמה של הכנסייה?
עם כל הכבוד, הכנסייה הזאת היא שטח קדוש.
לא, שריף. הכנסייה הזאת היא לא יותר מאשר עץ וצבע וחתיכות של זכוכית צבעונית.
זה שקר, שריף. ואני אהרוס אותה, קרש אחר קרש, ואטחן אותה לאבק.
"שטח קדוש" בתחת שלי.
זאת הייתה תאונה. - כן.
הייתי צריך להקשיב. - נכון.
אבל לא הקשבתי. אתם יכולים לעזור לנו?
מי זה אנחנו? מי עוד יודע על זה?
היי, חבר'ה.
נראה שאתה המשוגע היחיד. - לא, לא, אף אחד.
רק אני. אני תהיתי.
יש דרך? אפשר להחזיר מישהו מהגיהינום?
לא. - כן.
זה קשה. - מסוכן.
אבל זה אפשרי? - אבל תקשיב...
אף אחד לא ייצא מהגיהינום, לפני שנקבל מה שבאנו בשבילו.
תחזיק מעמד, קלייב. אתה תחזור לעמוד על הרגליים בקרוב מאוד.
אה, הנה הפין שלך.
אני מקווה שראית מספיק. - ג'סי רק מגן על הרכוש שלו.
אמילי... - אם אנשים היו באים ומנסים לקחת לי את הבית,
גם אני הייתי יורה עליהם. כלומר... זה טירוף.
מה שקינקנון עושה לא יכול להיות חוקי. - זה די חוקי. אבל לפעמים...
מה שחוקי לא חשוב כמו מה שנכון.
אני רוצה לשאול אותך.
כמה ילדים יש לטומי בכיתה שלו השנה?
מה? - שלושים ושמונה. 38 ילדים בכיתה אחת.
בגלל הירידה בהכנסות מהמסים העירוניים.
והמצב מחמיר, לא משתפר.
בשעה הבאה יהיו יותר מ-40,
ועד שאליס תגיע לזה, מי יודע אם יהיה בית ספר בכלל.
מה שמר קינקנון הולך לבנות כאן...
ישנה את זה.
ואני אעזור לו.
אבל לפעמים צריך להקריב דברים.
לטובת הקהילה. זאת המציאות.
ג'סי קאסטר הוא פושע.
כולנו חשדנו בזה, אבל...
היום הזה הוא ההוכחה.
המטיף הטוב, שם למעלה, בכנסייה הקטנה שלו?
זאת האשליה.
אשליה או מציאות?
במוקדם או במאוחר, כולנו חייבים לבחור.
דרך אגב, נגמר לך החלב.
"מדי לילה,
אני זקוק לך לידי,
כדי שהכל יהיה בסדר. הובילי אותי.
הובילי אותי."
אתם תשירו את זה מתוכי?
גבר, זה משונה. - הדבר הזה... הכוח הזה...
הוא בחר בי. - הוא בחר הרבה אנשים.
מה קרה להם? - הם התפוצצו.
למה אני לא? - אנחנו לא יודעים.
תראו, זה מה שאני אומר. מה עוד אנחנו לא יודעים?
אנחנו לא יודעים. - זה לא הגיוני.
כלומר, איך זה קרה? אין לכם שאלות? - לא!
תשכב.
אף אחד לא מבין את התוכניות של אלוהים בהתחלה. תראו את הנביאים.
בהתחלה הם תמיד פועלים בחוסר ידיעה. אולי אלוהים רוצה שזה יהיה אצלי?
אולי הוא רוצה אותי כאן, לעזור לאנשים, לעשות טוב. אתם...
פשוט יש לי שאלות. - מטיף, יש לנו שאלה בשבילך.
ג'נסיס, הכוח הגדול ביותר שנודע אי פעם, היה אצלך במשך כל הזמן הזה,
ממש בקצה הלשון שלך.
מה הטוב שעשית איתו?
עכשיו, תשכב.
המבורגר אחד מוכן!
תראו אותנו. איזו חגיגה!
נראה לך שהולכות להיות עוד יריות? - אני מקווה.
טוב, מספיק עם זה.
טוב, תקשיבו!
אנחנו הולכים לתת לג'ים ולג'ו פריידיי עוד כמה דקות של דיפלומטיה,
ואז נתקוף פעם אחרונה אחת.
ורק כדי שכולם יבינו, זאת הולכת להיות מתקפה לילית,
על פני שטח פתוח, נגד צלף מומחה, שנמצא בעמדה גבוהה, אז...
אתם יודעים...
שתו הרבה מים.
תפסיקו להיות כבדים, בחורים. רק צחקתי.
מים לא ישנו שום דבר.
הפעם אני רוצה קו של אנשים שיתקרבו מצפון.
אלה מכם שיש להם נשק קהה...
אני מדבר על המחבטים שלכם, הפטישים, המפתחות השבדיים, האלות, הקצרות והאחרות...
אתם תהיו בקו החזית.
אני לא רוצה שתרגישו כמו מגינים אנושיים, אבל...
בואו לא נשלה את עצמנו, אתם אנושיים ואתם תפעלו כמו סוג של מגינים.
בכל גל יהיו 15 אנשים, והם ייצאו בהפרשים של דקה אחת,
בכפוף לשינוי, לפי מה שאחליט.
טוב, הצלחתה של המתקפה שלנו תלויה בעליונות מספרית,
כך שכאשר מישהו ייפול, פצוע קשה, אל תעצרו כדי לתת לו עידוד או סיוע.
ככל שנציג למטיף יותר מטרות פעילות, כך סביר יותר שנתגבר עליו,
עם גלי האנושות חסרי הפנים שלנו.
שוב, כדי להבהיר, אני לא אומר "חסרי פנים" באופן מזלזל.
יודעת, את צריכה לשים עליו עין.
אם תשמעו את קריאת הקרב שלו, אני רוצה שתרוצו קדימה ותשתדלו מאוד...
"הביאו את כל הדייגים הביתה.
המפרש היה כה יפה,
כאילו שלא ייתכן.
וכמה אנשים חשבו שזה היה חלום שחלמו..."
הוא מתנגד. - אני לא.
אתה כן.
מטיף, תקשיב.
אתה רק גרגר אבק שחולף דרך תפארת הבריאה.
תוותר עליו.
"של לשוט בים היפה.
אך אני אקרא לכם שלושת הדייגים,
ווינקן, בילנקן ו...
נוד."
תתכונן. - אוי, גבר, זה הולך לכאוב.
אוקיי. אחת, שתיים...
אה. יופי.
ילד רע. - לא.
טוב, אני אקח את היריעה. אתה תתחיל עם תיבת הנגינה. אה...
זה הכל? - זה הכל.
מה עכשיו? - עכשיו אנחנו הולכים.
אחרי שתוציאו את יוג'ין מהגיהינום, נכון? - מי זה יוג'ין?
הילד ששלחתי. הבן של השריף?
אה, כן.
הם אמרו שזה אפשרי. - אמרתם שזה אפשרי.
אנחנו נבדוק את זה. בינתיים...
לא, לא. זה לא מספיק טוב. אתם חייבים לעזור לי!
אנחנו לא חייבים לעשות כלום! אמרנו שננסה.
לא אמרנו אפילו את זה. - זאת הייתה העסקה.
אחזיר לכם את ג'נסיס ואתם תעזרו לי... - הוא לא היה שלך מלכתחילה.
ואנחנו נתנו לך את האמפטמינים.
איזה מין מלאכים אתם? אני צריך עזרה.
יוג'ין צריך עזרה.
ילד שנרקב בגיהינום בגלל טעות? איך זה בסדר? איך זה יכול לקרות?
אמרנו לך שאנחנו לא יודעים.
אז תגידו לי מי יודע!
לעזאזל. - קקה.
טוב, זהו זה.
חכו.
לא... - אז האפשרות השנייה.
נכון. - לא, אל תלכו.
אני לא יודע למה זה קרה.
בבקשה.
תנסו שוב. רק שירו לו ותנסו שוב!
זה נגמר, מטיף. אין עוד ניסיונות.
אוקיי. תן לי לחשוב.
אני כבר אמצא פתרון, טוב?
יוג'ין?
יוג'ין!
לסגת! לסגת! - תסתלקו משם!
זה הכל?
בסדר.
תניח את האקדח, דוני.
דוני, אל תכריח אותי להשתמש בזה.
תניח את האקדח.
תניח את האקדח!
מה?
דוני, מה עשית?
מה אמרת, מטיף?
מה?
תעשה את זה, דוני.
שנינו הרווחנו את זה ביושר.
מה?
אמרתי לך לעשות את זה, חתיכת זבל טיפש.
טראוויס... בואי...
שאר הבחורים שהגנו על האלאמו, בשבועות ההם ב-1836? אנשים דגולים.
בני טקסס דגולים. ממש גיבורים, כל אחד ואחד מהם.
אבל מה שאנחנו שוכחים,
מה שאף אחד לא רוצה לדבר עליו לעולם בסוף...
הם הפסידו.
כדי להוסיף, אנחנו חייבים לחסר.
תודה, דוני.
לא חשוב.
אני פשוט לא מבין מה קרה.
אמרתי לך לשרת את אלוהים, אודין. - וזה מה שאני עושה. באדיקות.
איזה מין אלוהים רוצה להרוס כנסייה?
אלוהי הבשר, כמובן. - אלוהי...
הבשר? - האלוהים של הדברים הגשמיים.
של מה שאפשר לגעת בו, שהוא אמיתי. אלוהי הבשר.
אני מבין... אני מבין.
אתה חושב שזה מצחיק? - לא, לא.
אני חושב שזה משוגע על כל הראש. - אתה יודע מה משוגע, מטיף?
מה מטורף לגמרי?
ללכת בעקבות אל ששותק. זה משוגע.
הממ.
אני מסכים.
תן לי עוד יום ראשון אחד.
למה שאני אעשה את זה?
תראה, אמרתי שאני רוצה להביא את העיירה הזאת לאלוהים.
לא הצלחתי. נכשלתי.
המקום הזה דפוק עוד יותר מאז היום שבו הגעתי הנה. אז ביום ראשון הבא...
אני אביא את אלוהים לעיירה.
אני אביא אותו לכאן. לכנסייה הזאת.
והוא ידבר אלינו. תפיצו את הבשורה.
הוא הולך לדבר,
והוא יענה על כל השאלות שלנו. ואם התשובות שלו לא ימצאו חן בעינינו,
אני אוקיע את המנוול ישר על המקום.
מי ברוסקי טוב, אה? מי ברוסקי טוב?
אתה הברוסקי הכי טוב בעולם?
כן, כן, זה אתה.
נכון, זה אתה.
אין שום ספק.
לעזאזל איתך, ג'סי קאסטר.
"תן לי לנסוע ב..."
שריף, איפה הבן שלך? - איפה יוג'ין? המטיף הרג אותו?
אוכלי נבלות.
תציל אותנו, מטיף! אנחנו חוטאים! תציל אותנו!
קח אותו מכאן, שריף!
"הלא תיקח אותי בידך...?" - אנחנו נילחם בשבילך, מטיף!
"ותיתן לי לנסוע בקדילאק הגדולה שלך?
אני כה עייף מהליכה, תן לי לשמוע את קול החצוצרה שלך,
תן לי לנסוע בקדילאק הגדולה שלך.
תן לי לנסוע בקדילאק הגדולה שלך, האדון ישוע.
תן לי לנסוע בקדילאק הגדולה שלך."
- סכנה -